Klokka er 13.00 i Argentina.
Vi sender direkte fra den argentinske flåtens observatorium.
16.00 GMT.
Ifølge de siste rapportene er 700 personer evakuert.
264 hjem er forlatt.
Men dessverre tror man at sjøen kan stige ytterligere 30-40 cm.
Da kan antall evakuerte stige til over tusen.
En oversvømmelse i 1985 satte hele Epecuén under vann i 25 år.
Saltsjøen var kjent for å ha legende effekt.
Men midt på 1980-tallet ble byen slukt av vannet som ga den liv.
Da vannet sank, etterlot det seg et forvitret landskap
som nå lokker til seg besøkende som haiker hit eller kommer med båt.
Dette er den verste oversvømmelsen i Argentinas historie.
Hvem husker Epecuén? De fleste av oss har glemt.
De husker. Det var hjemmet deres. I dag er det bare ruiner igjen.
Epecuén minner om en scene fra en skrekkfilm.
Det der er ingenting, hør på dette.
Jeg kjørte på Route 25 fra Colombia til Venezuela.
Det var varmt som faen og plutselig ser jeg to jenter som haiker.
Jeg bråstopper. Du hadde likt dem, Vasco.
To backpackere. En blond og en mørk. Det var helt sprøtt.
"Hvor skal dere hen?" - "Venezuela." "Hopp inn."
De setter seg inn med ryggsekkene. Den blonde har en rar pakke.
Men jeg tok dem oppi, så det var bare å kjøre.
Etter en stund ser jeg i speilet.
De kysser hverandre og hendene deres er overalt.
Jeg tenkte: "Vi får se hvordan det ender."
Vi kom til grensekontrollen.
Jentene må på toalettet, hopper ut med ryggsekkene sine.
Jeg venter i bilen. Det var lang bilkø.
Køen ble mindre, men jentene dukket ikke opp.
Da jeg nærmer meg kontrollen, ser jeg i speilet, der du sitter nå, Vasco...
Pakken. Jeg tenkte: "Nå blir jeg tatt."
Jeg ser en politimann med hund. Han ber om førerkort og vognkort.
Han spør umiddelbart: "Hva er det der?" "Jeg vet ikke, den er ikke min."
Han ber meg stige ut. Da ser jeg at hunden blir helt vill,
løper mot en gammel dame og river av henne skjørtet.
Hun hadde 40 poser med knark!
Sprøtt, hva?
En annen politimann vinker meg videre. Jeg kjører over grensa til Venezuela.
Jeg klarte meg. Jentene var vekk.
- Og pakken? - Jeg har den med meg!
- Du er gal. - Jeg har den her.
Jeg vet ikke hvem jeg jobber med.
Spøkefugl!
Den var god.
Kan du dempe musikken litt? Vi prøver å lage en dokumentar, vet du.
Greit.
La meg se, Carla. Hva...
Hva husker du fra tiden før oversvømmelsen?
Jeg husker ikke så mye, jeg var så ung da. Jeg husker løsrevne bilder.
Hva da?
Jeg husker kurstedet. Jeg pleide å dra dit med mamma.
Jeg turte ikke bade i sjøen, for jeg kunne ikke svømme.
Men en dag hoppet jeg uti, og jeg fløt.
Saltinnholdet i sjøen var så høyt at det var umulig å synke.
- En saltsjø? - Ja, det gjorde Epecuén unik.
- Filmer du meg, Erica? - Slapp av. Du ser fantastisk ut.
Du er helt enestående.
Oi, oi...
Kutt ut!
Hva husker du fra oversvømmelsesnatta?
Jeg lå og sov på rommet mitt
da jeg ble vekket av en sirene.
Jeg hørte mennesker skrike.
Mange skrik.
Jeg våknet og sto opp. Vannet rakk meg til knes.
Mamma kom inn, helt fortvilet, og løftet meg opp.
Hun sa om og om igjen: "Vi må dra. Vi må dra."
Da vi forlot huset, låste hun, så ingen skulle ta noe.
Stakkars. Hun trodde nok at vi skulle komme tilbake.
Er det langt igjen? Jeg må på toalettet.
Ikke spør så dumt. Ser du ikke at vi filmer?
Følg litt mer med, er du snill. Vi filmer. Jeg vet ikke...
ÅPENT
Takk, kjære.
Litt av et sted, hva?
Blir dere med på do, jenter? Jeg går på do, kjære.
Se. Vi filmer en scene. Sånn, med rumpa i forgrunnen.
- For en rumpe hun har! - Synd hun liker å sakse...
- Sakse? - Ja, jente med jente, vet du. Sakse.
Film litt av omgivelsene. Fugler og gresshopper og sånt.
God dag.
Det er ingen her.
God dag.
Jeg kommer...
Står til?
Hei. Står til?
- Skal det være noe? - Får jeg låne toalettet?
Ja, den døra der.
- Nederst. - Takk.
- Dere er ikke herfra? - Nei, vi kommer fra hovedstaden.
Ja vel, hovedstaden. Det ante meg. Dere er hodet som er...
Hva skal det være, jenter?
Er det ingen som jobber her?
Får jeg se, Vasco?
- Stilig klokke, med innebygd GPS. - Ja, og en idiotradar.
Se, den viser at det er en idiot like i nærheten.
Den var god.
VI SKAL VINNE KRIGEN PÅ ALLE FRONTER
VI VINNER
KRITISK FOR DEN DRUKNEDES DATTER
DONASJONENE NÅR IKKE FRAM
MICAELA LEIVA. SAVNET
- Dere kan få kjøttpiroger. - Nei takk, señora. Det går bra.
Hva? Skal dere ikke kjøpe noe? Noe må dere kjøpe, vennen.
Jeg er ikke her for å rydde opp dritten etter turistene.
Så dere får finne ut hvor mange dere har tenkt å spise.
Så dere er fra hovedstaden. Jeg hadde en kusine der.
Hun het Olga. Hun kom hit hver sommer.
Ene sommeren lå hun med Juancito.
Neste sommer lå hun med Pedrito.
Men så lå hun med en gift mann. Da gikk det ille med henne, stakkar.
De fant henne flytende i sjøen.
Stakkars lille Olga.
Og hun som hadde svar på alt.
Dæven, jente.
Du er på en prikk lik lille Olga. Det er utrolig.
Virkelig.
Hun ser virkelig ut som lille Olga. Nå, hvor mange skal dere ha?
Hva gjør du? Hva har du mistet? Hva leter du etter?
- Hva? - Vi leter etter en ansatt.
- I smøregrava? - Nei...
La meg se. Hallo! Noen som jobber her?
Du vet det ikke er noen der. Ser jeg dum ut? Jeg jobber her.
- Nei, señor. - Hva har du stjålet?
- Ikke noe. - Jeg bare køddet.
- Hva skal du ha? - Bensin.
- Vi må fylle bensin. - Jeg gjør meg ferdig, så kommer jeg.
Takk skal du ha.
Hva gjør du her? Kom nå. De venter på oss.
- Det toalettet så ikke ut! - Vent til du ser pirogene du skal spise.
Unnskyld. Kan du vaske frontruta? Den er litt skitten.
Om det er greit.
Hva vil du, din gris?
Slapp av, glem det. Bare la det være.
- Hva skjedde? - Ikke noe.
Vicky... Du har visst en ny beundrer.
- Herregud, så ekkelt. - Fatter du hvorfor jeg ikke liker menn?
- Skal vi dra? - Ja, jo før, desto bedre.
Nå? Skal dere ikke betale?
- Beklager, det glemte jeg. Hvor mye? - For deg...
- ...som du ser ut. Tusen pesos. - Tusen?
Hør her, tjukken. Først er du inne på stasjonen og stjeler.
Så ber du meg vaske frontruta, som en jævla tjener.
Og nå vil du bestemme hva jeg skal ta betalt? Vi gjør det sånn:
Du blir på verkstedet, så fester jeg med bertene.
Betal, så vi kan dra.
Betal ham, Nachito.
Man kan diskutere seg fram til enighet.
- Sånn. - Kjør pent nå.
Her har du kjøttpirogene, jævla kjerring!
FORLATT NATUREN RÅR
SLAKTERI RASFARE
Se! For en location! Det blir en fantastisk dokumentar.
- Ja, det er bra. - Ok, skal vi filme?
La oss gjøre oss klare. Vi har knapt med tid.
Ro deg ned, Vasco. Vi gjør klart utstyret. Slapp av, vi er her nå.
Går det bra med deg?
- Ja. - Sikkert?
Det der var huset til bestemor.
Er vi klar? Da filmer vi.
Rigg til utstyret.
Dette var rommet mitt.
Spisestua var der borte. Og dette her
var kjøkkenet.
Nei, vent. Vi avbryter et øyeblikk, Carla.
Jeg vet ikke, Diego. Scenen virker litt svak.
Det er for lite dramatikk, klimaks, nerve.
Du bestemmer, men det kan stemme.
- Ikke sant? - Litt mer nerve.
Vet du hva, Carla? Du virker anspent. Prøv å slappe av litt.
Visualiser minner, og så snakker du. Skal vi prøve det?
Vær så god!
Enkelte ville ikke bli evakuert fra oversvømmelsen.
Enkelte ble værende til vannet rakk dem til livet.
Brannmennene måtte fjerne dem med tvang...
...da de så at det var eneste utvei.
Kjempebra! Strålende! Det var helt riktig, Carla!
Sånn skal det gjøres. Herlig!
Dokumentaren er i gang. Det er dette jeg er ute etter.
- Vi tar fem minutter. - Bra, Vasco!
Ja, sånn gjør vi det.
Kjempebra. Vi fortsetter sånn.
- Det var kjempebra, virkelig. - Takk.
- Si fra om du trenger noe. - Greit.
Drittsekk! For en drittsekk du er!
Det ble kjempebra. Du så fantastisk ut.
- Hvor er Vicky? - Jeg vet ikke, Vasco. Hun er dama di.
Der er hun.
- Kom hit. Hvor var du hen? - Jeg fotograferte ruinene.
Du burde sagt fra, så kunne vi tatt gruppebilde.
- Vi kan gjøre det senere. - Ja vel?
Senere når da? Når da?
Hva er det?
Hei, alle sammen.
Hei, Vasco.
Hva gjør du med min mobil?
Her! Du skulle ta bilder av ruinene, det var din oppgave.
Du er så uproff. Helt utrolig.
Hva er galt nå? Hva skjedde?
- Hva er galt? - Hva er det med skranglekjerra?
Hadde du ikke sett hele Latin-Amerika med dette kjerra, Nacho?
Ikke vær så negativ.
Negativ? Første gangen jeg sier noe, er jeg negativ.
Dere fikser ikke teamwork.
Pokker også. Hva er det nå?
- Jævla dritt! - En må være stokk dum, Nacho...
Pokker heller.
Sa jeg ikke at dette vraket ikke klarte det?
Hjelp til i stedet for å mase, idiot! Ser du hvor vi er? Hjelp til i stedet.
Kjenner dere en rar lukt?
Den lekker bensin. Slangen lekker.
- Hva? Hvilken slange? - Bensinslangen, Vasco!
- Jeg er filmregissør, ikke mekaniker. - Stikk!
- Hvor skal jeg gå? - Bare gå.
Helt utrolig.
Nacho, kom hit. Har du noe å mekke slangen med? Jeg kan fikse det.
Men problemet er bensinen.
Slangen er lett å fikse.
Nei, den må taues.
Hvis vi kan fikse slangen, mangler vi bare bensin. Har du en bensinkanne?
Jeg tror det kommer noen.
- Hva gjør dere her? - Vi fikk problemer med folkevognbussen.
Motorstopp.
Jeg tror det er bensinslangen.
La meg se.
- Hvordan gikk den i stykker? - Aner ikke.
Noen skar den i stykker.
- Skar? - Ja, de skar den i stykker.
Jeg kan kjøre deg til bilverkstedet. Du trenger en ny slange.
- Vi kan dra sammen, Vasco. - Nei, bare du.
- Er du sikker? - Ja, jeg drar.
Ta noen klipp av kirkegården, Erica.
Hvis du rører jenta mi, river jeg hodet av deg.
- Er det langt til kirkegården, Carla? - 20 minutter.
- Skal vi gå? - Jeg skal bare ta kameraet.
- Gi meg ryggsekken også. - Jeg blir her og passer på bilen.
- Jeg blir også her og venter på Vasco. - Som dere vil.
Har du noen venner igjen fra Epecuén?
Ja, noen få.
- Treffes dere fremdeles? - Nei, det gjør vi ikke.
Du må si fra om du reagerer på noe.
- Ja da, det går bra. - Du setter grensene.
Ja, det er greit.
- Vi kan prøve en annen vinkling. - Det føles bra.
- Gjør det? - Det er rart å være tilbake.
- Ja, jeg ser at det tar på. - Ja.
Det vekker minner.
Var det vanskelig å finne seg til rette et nytt sted?
Slo familien seg til ro?
Ja, det var ikke noe problem.
Det kan være vanskelig. Vil du ha?
Hva? Å, takk. Det er varmt.
- Takk. - Du fikk bart.
Hva?
Carla!
Er det langt igjen?
Det er varmt, hva?
- Vil du ha vann? - Ja.
- Visste ikke du var så god til å tegne. - Takk.
Jeg er langt fra ferdig, men den kommer til å bli fin.
For en varme! Det er luftfuktigheten som er drepen.
Vi lager en dokumentar om Epecuén. Den får premiere i Berlin neste år.
Vi må stå på for å få det til, men det er målet.
Ikke rør. La det være.
SAVNET MICAELA LEIVA
Gå forsiktig. Steinene er løse.
Carla, si hvor vi er.
- Filmer vi? - Ja, når du er klar.
Dette var kirkegården. Epecuéns kirkegård.
Kan vi ta det om igjen?
Lat som verken kamera eller vi er her. Fortell hva du vet.
Da vannet nådde gravene
begynte folk å bli fortvilet,
for de ville ha tilbake likene av slektningene sine.
Mange gjorde penger på fortvilelsen.
Dykkere tok betalt for å hente opp likene.
Enda de rett og slett tok de første de fant.
Jeg husker at naboen min ba dem hente opp de tre brødrene hennes,
som lå i samme grav.
De kom tilbake med fire lik. Hun fikk begrave dem sammen.
Det endte med at hun la ned blomster til Gud vet hvem.
Skal jeg fortsette?
Nei, det var kjempebra. Vi har mer enn nok, så hvil deg.
Hva syns du?
- For meg er hun makeløs, guddommelig. - Ja, det vet jeg.
Hva skjedde?
- Faen! - Slangen bet meg!
- Gi meg skjerfet. - Slutt!
- Den bet meg. - Rolig.
Hent utstyret. Vi må tilbake.
- Det gjør vondt! - Så, så.
- Kan du gå? - Ja.
Kom her...
Rolig. Vi skynder oss langsomt.
Sånn, ja. Rolig. Sånn, ja.
Ikke ta det ille opp, Vicky, men hva så du i Vasco?
- Hvorfor spør du? - Du kan få hvem du vil.
Og så valgte du den fyren.
Jeg vet ikke. Han gir meg gaver.
Vi reiser.
Han er smart og jeg beundrer ham.
Han lovet meg en rolle i sin neste film.
Han er et bra menneske.
"Han er et bra menneske."
Jeg er straks tilbake.
Kiki!
Hvor er du, Kiki? Kom hit!
Kiki?
Kom hit, kjære! Hvor er du?
- Nacho, har du sett Kiki? - Nei, har ingen peiling!
Helvetes bikkje.
Hva er det?
Vent her.
Pokker!
Fortsett, vi er nesten framme.
Kom igjen, Carla. Der er bilen, kom igjen.
Erica, hjelp til.
Nacho! Vasco!
- Hvor i helvete er de?! - Så, så, rolig nå.
- Løft henne, forsiktig. - Ta armen.
Nacho! Vasco!
Hvor er dere, Vasco?
Vasco!
Nacho!
Vasco!
Nacho!
Nacho! Vasco! Hvor er dere?
Faen!
Nacho!
SLAKTERI
Nei, nei.
Nei, vi må dra nå, Erica.
Hører du hva jeg sier? Erica?
- Se. - Hva? Rolig, Carla.
- Hva er det? - Hold den.
Rolig. Alt kommer til å ordne seg. Hva ville du vise meg?
Så du?
Få se, spol tilbake.
Det må være gutta. Det er nok dem.
- Rolig. - Hør.
Hold deg rolig, Erica! Dette går helt fint.
Så, så. Ro deg ned, er du snill.
Det er over.
- Jeg går ut og sjekker. - Nei, vent.
- Ikke gå. - Rolig, du føler deg snart bedre.
- Ikke gå. - Rolig. Jeg skal ut og se.
Du sitter fast.
- Få meg løs, Diego. - Jeg kan ikke. Det går ikke.
Få den løs! Ikke forlat meg her!
Carla...
Kom nå, gutt. Vi må vekk herfra.
Kom nå.
En dokumentar, hva? Så du ville lage en dokumentar.
Greit...
Du skal få treffe familien min.
Dette er lillebroren min.
Og storebror.
Jeg er eldst nå, men han var det før.
Han...
En valp...
En liten valp til ham.
Dette er den lille nevøen min.
Og dette her...
Dette er Titos.
Tito leker her.
Alt dette er mine ting.
Ingen får røre dem.
Det syns vel? Det gjør det, hva?
Ingen får røre dem.
Så du ville lage en dokumentar? Vil du ha en dokumentar?
Vil du lage en dokumentar?
Vet du hva dokumentaren vil hete?
"Chimangos leksjoner."
Ikke skrik! Ligg rolig.
Første leksjon:
"Landlig piggtrådinstallasjon."
Ligg i ro!
Ligg rolig!
Hør etter, er du snill.
Andre leksjon: Typisk argentinsk kjøttpartering.
Vær så snill...
Hør etter, er du snill...
Vet du hvor mange små horunger som deg...
...jeg knullet i skyttergravene?
Fryser du?
En trist solnedgang i min barndoms stille strøk
Jeg vender tilbake, far
Jeg vender eldre tilbake, endret av det levde liv
Håret på mitt hode er nå hvitt som snø
Jeg var en reisende i smerte og der jeg vandret som i drømme
Innså jeg mitt livs elendighet
Hvert kyss druknet jeg i et glass
I livets lunefulle spill la jeg mitt hjerte i potten
Slagen vender jeg tilbake til mitt barndomshjem
Der hver minste ting vekker minner i mitt sinn
Jeg dro herfra da jeg var tjue
I ungdommelig dårskap og mangel på gode råd
Huset står der mørkt og taust, og når jeg banker på
tas jeg imot som en fremmed av vår gamle tjener
Jeg må ha forandret meg så mye
at den gamle kun kjenner stemmen igjen
Kun min mor var der, nå gammel og syk
Og mine ord ble møtt av hennes blikk
Et blikk sløret av gråt
Som om hun sa: "Hvor har du vært så lenge?"
Jeg skal aldri mer reise, hos deg skal jeg være
I min mors lune favn
Kun en mor tilgir oss, det er den eneste sannhet
Resten er løgn
Misfosteret er forelsket.
Jeg tar hånd om denne lille hora. Stikk.
Gå nå, mamma roper på deg.
Nei!
BARN MED GIGANTISME FORLATT
Vent her.
Alt ordner seg, ok? Venter du på meg her? Ok, Vicky?
Hva har du gjort, gutt?
Slipp kniven.
Slipp kniven! Hun er så søt.
Slipp kniven ellers kutter jeg henne. Slipp kniven!
Diego... Våkn opp, Diego. Du må vekk.
Du må vekk.
Chimango lager middag til oss.
Her er en appetittvekker. Her har dere drikke, alt dere trenger.
Nei, nei, nei! Jeg ber deg ta det forsiktig.
Vær veldig forsiktig, så...
Nei!
Pokker! Dette skal du få angre på!
La meg slippe å se deg! Forsvinn, din dritt!
Det går bra, alt er som det skal være.
- Hva er det, vennen? - Vann...
Vann? Vil du ha vann? Visst skal vi gi deg vann.
Vi vil ikke behandle gjestene våre dårlig.
Vi vil dere skal komme tilbake og anbefale oss. Dere er levebrødet vårt.
Gi henne vann.
Vil du også ha vann? Du skal få.
Ingen skal mangle noe.
Vet du hva vi skal gjøre nå? Spise en kjøttpirog, du ser svak ut.
Du må spise noe. Få se... Gap opp, kjære. Sånn, ja.
Her kommer flyet. Gap opp, vennen. Vil du ikke spise?
Jeg er snill og gir deg en pirog og du nekter å spise den?
Hold henne fast.
Det er ikke greit. Du må spise, kjære.
Sånn, se hvordan jeg spiser kjeksen. Jeg spiser den.
Nå tørker vi av deg litt. Sånn som de har sølt deg til.
De behandlet deg veldig dårlig og det er ikke greit.
Ser du, det var ikke så farlig. Er det godt? Er det?
Si om den var god. Var den? Ja, deilig.
Vet du hvem som har lagd pirogene?
12 hjemmelagde kjøttpaioppskrifter for hele familien.
Stakkars jente.
Gi meg den der.
Ikke la ham unnslippe, Tito! Han må ikke unnslippe!
Nei, la ham være!
Ikke slå ham mer! Han skjønner ikke hva han gjør.
Han gjør bare som bestemor sier. La ham være.
Bestemor? Bestemora di?
Du lot dem drepe oss alle.
Du forstår ikke.
Vi mistet alt.
Vi mistet alt og ingen kom oss til hjelp.
Ingen kom oss til unnsetning!
De lot oss bli glemt.
Og derfor dreper dere oss?
Det fins verre ting enn døden.
Nei, slipp ham! Slipp ham. Slipp, sier jeg!
Carla.
Tilgi meg.
Hvor skal du hen?
Til Epecuén.
Denne voggende båten kjører over en kirkegård.
En kirkegård som har ligget på fire meters dyp
de siste sju årene.
Ja, og kistene fløt opp og vi fant dem ved sjøens strender.
Hva skjedde egentlig i 1985?
Vannet steg plutselig og vi rakk ikke gjøre noe.
Vi dro gjennom byen Epecuén med motorbåt.
Se hvordan det ser ut.
Den har vært oversvømt siden 1985.
Vannet vil aldri synke igjen.
Se hvordan vannet fortsetter å stige.
Det har alt steget over de fleste avløpene på Carhués kirkegård.
Eller snarere det som tidligere var kirkegården.
Og strømmen er svært sterk.
En sterk vind fra sør blåser nå mot byen Carhué.